Jeg er ved at forlænge noget gevind på nogle bræddebolte til den dør.
Sildebensdøren til møllehuset -
- som er blevet sat op i det hul, hvor den skal sidde -
- efter at være blevet malet to gange med grøn linoliemaling udenfor.
Døren består af gulvbrædderne, de vandrette stykker træ -
- der er drevet i med svalehalesporet -
- og sildebenene udenpå. Der er den 0,5 cm for kort.
Så ledte jeg efter andre bræddebolte.
Men alt, hvad jeg havde, var 10 mm, der derfor ikke virkede aktuelle.
Enden blev, at jeg i dag bed i det sure æble -
- tog de lange bræddebolte, der var, og gav dem 4 cm ekstra gevind.
3/8 bolte er det vist i øvrigt, fordi det er gamle tommemål.
I forhold til gevindet er det ikke alle møtrikker, man har, der passer.
Drømmen var at få de firkantede møtrikker på.
Dem havde jeg en del liggende af i den rigtige størrelse. Og ... da-da!
... som viser sig at have det samme gevind. Så.
Når man er usikker på, om tingene passer sammen -
- er det en god idé at køre møtrikkerne i bund.
En bræddebolt bliver banket igennem træet -
- hvor den kun sidder fast der, hvor den går fra rund til firkantet.
Er der stor modstand, risikerer man dreje den rundt i fæstet i træværket.
Og så er der ikke mere at gøre. Nå.
Det, der hænger, er jernvarerne til dørfremstillingerne.
Her er dørhåndtaget til sildebensdøren.
Alt det andet er til den lem, der bliver på første etage i gavlen.
Det hænger lidt længere.
Skulle du have rød? Skal jeg have rød?
- Ja, jeg skal have blå. - Nå, okay.
Vores uld er både filtet og tørret. Det har hængt ved masseovnen.
Vi har konstateret, at der ikke er nok til alle mand i det lille stykke.
Men der er til, at jeg kan få et par såler, og Alma kan få et par såler.
Johan står ikke i kø for at få såler. Theresa har vi ikke aftalt med endnu.
Vi er gået i gang med at karte mere uld til at lave en portion mere.
Vi må skynde os at klippe ud, så vi kan lægge vores beskidte såler væk.